8 віршів. Ріґ-Веда. 4 гімни

Рабіндранат Тагор

1927

Експортується з Вікіджерел в 19 квітня 2024 р.

РАБІНДРАНАТХ ТАҐОР

8 ВІРШІВ

РІҐ-ВЕДА

4 ГІМНИ

ПЕРЕКЛАВ З БЕНГАЛЬСЬКОЇ І САНСКРИТСЬКОЇ МОВИ

ПРОФ. П. РІТТЕР

ВСЕУКРАЇНСЬКА

НАУКОВА АСОЦІЯЦІЯ СХОДОЗНАВСТВА

сторінка

Рабіндранат Тагор. «Коли на заклик твій не відкликається ніхто...»

Рабіндранат Тагор. «Благання і обряди, молитви, поклони...»

Рабіндранат Тагор. «Ось на ланах рижових промінь соняшний і тіні...»

Рабіндранат Тагор. «Зроби мене твоєю віною і обійми мене!...»

Рабіндранат Тагор. «Коли минає день, птахи вже не співають...»

Рабіндранат Тагор. «В гаю моєї молодости заспівала пташка...»

Рабіндранат Тагор. «Ти мені знана, ти мені знана, чужинко!...»

Рабіндранат Тагор. «На березі край світового океану...»

Ріґ-Веда. До Ночи. X. 127

Ріґ-Веда. До лісової феї. X. 146

Ріґ-Веда. До Вітру. X. 186

Ріґ-Веда. Космогонія. X. 129

сторінка

Примітки.

Оригінальний текст цих віршів Рабіндранатха Таґора бенгальською мовою надруковано:

I, IV, VI, VII у чудовій книзі про індійську музику Стренгуеза Strangways. The Musik of Hindostan. Oxford 1914 p. 94, 95, 98, 96, де додається також мелодій до співів, що склав сам автор, та його переклади англійською мовою.

II, III, V — ,Ґітанджалі“ „Пісні — офіри“ Калькутське видання № 1208, 157 VIII „Шішу“ „Місячний серп“ № 1.

Англійські переклади самого автора для II, V, VIII див. Gitanjali — Song offerings. London 1913. № 11, 24, 60.

Гімни з Ріґ-Веди найстаршого пам‘ятника індійської літератури, що його складено приблизно за 1000 років до нашої ери, вибрано з таким наміром, щоб уявити де-які спільні риси цієї старовинної поезії, що звязують її з характером творчости великого сучасного індійського поета, та його почуттям до природи та космосу.

Укрголовліт № 70440 кв.

Зам. № 307. Тир. 100.

Друга друк. вид. „Пролетарий“.

Окремі відбитки з журналу „Східній Світ“ № 1, за 1927 р.

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Коли на заклик твій не відкликається ніхто,

Іди один!

Коли з тобою теж не розмовля ніхто,

Ти розмовляй один!

Коли на трудному шляху тебе покинуть всі,

Іди один!

Коли погасне світло й вхід зачинено вночі,

Ти блискавки огнем сам серце запали,

І сам згори, згори один!

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Благання і обряди, молитви, поклони

Облиш їх всі!

Чому стоїш в кутку, самітний в храмі,

Де двері всі зачинені?

І заховавшись в темряві, ти перед ким

В душі своїй схиляєшься таємно?

Відкрий же очі, в душу подивись:

Нема у цій будівлі бога,

Він там, де на полях рільник

Ретельно землю розгортає,

Де робітник камінні брили

При дорозі розбиває.

Він з ним вкупі в соняшную спеку і негоду,

Обидві руки в нього пилом узялися.

Як він, скидай свій одяг, сам іди курявим шляхом!

Визволення? Де визволу шукати?

Сам будівник скував себе кайданами свого створіння

І в них закутий він усюди.

Вже годі молитов: покинь квіток гірлянди!

Нехай закурений, подертий одяг твій.

З'єднайся з ним в однім великім вчинку!

Нехай струмками піт струмиться!

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Ось на ланах рижових промінь соняшний і тіні

В хованки граються.

В небі блакитному мов хвилі ллються,

Отари хмар ясних біліють.

На полі радісно бджілки меди збирають,

До світла прагнуть і злітають вгору.

Річки свій берег піскуватий миють,

Та шлях собі скрізь землю прокладають.

Ось на останку до будинку нашого сьогодні

Прийде брат додому.

Повітря розгортається і вгору підіймається.

Мов шумовиння стовп над водами знимається,

Так вітер подихом мов усміхається.

Ось комиші, як віна,[1] забреніли

І розтинають хвилі.

1. ↑ Віна (vina) індійський струновий музичний інструмент.

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Зроби мене твоєю віною і обійми мене!

Нехай від дотику перстів твоїх тонких

Всі струни мого серця геть пірвуться!

Зроби мене твоєю віною і обійми мене!

Рукою ніжною ти доторкнись мого життя:

Моя душа твоєму слуху пошепки повіда тайну

І споглядатиме твій образ в долі і недолі.

Коли ж її відкинеш, то й тоді вона

Лежатиме безмовно коло ніг твоїх.

Якій же спів незнаний досі до небес полине,

Що заспіва вона, радіючи край берегів одвічних,

Ніхто не зна!

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Коли минає день, птахи вже не співають,

І вітер втомлений не порухнеться,

Ти пригорни мене тоді твоїм густим серпанком,

Як пригортаєш землю в темряві густій.

І занури мене в міцний, глибокий сон,

Як засипляєш землю.

І дай очам моїм заплющитись,

Як ти заплющуєш пелюстки лотосів найкращих.

А подорожнього, коли йому вже клунок спорожнів,

Подерлася, запорушилася одежа й він знемігсь на силах,

Оборони його тоді від сорому та злиднів!

Йому дихання понови, як квітку,

Живущим подихом нічної тиші.

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

В гаю моєї молодости заспівала пташка

„Прокиньсь, моє кохання, пробудися!

І очі від кохання втомлені розкрий!

Прокиньсь, моє кохання, пробудися!“

Повітря в темряві нічній

Пісень весняних сповнене хитається.

Моя ляклива! Затремти від чар того кохання

І слухай.

В гаю моєї молодости заспівала пташка

„Прокиньсь, моє кохання, пробудися!“

Прокиньсь з усею повнотою зорявої ночи.

При вітруванні леготів весняних,

При ароматі запашних квіток прокинься!

Прокиньсь, моє кохання, у моїх обіймах,

Гірляндою троянд сніжистих ніби вкрита,

Тремтіння серця ніжного мого послухай:

„Прокиньсь, моє кохання, пробудися“.

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Ти мені знана, ти мені знана, чужинко!

Ти живеш ген на тім березі річки, чужинко!

Я бачив тебе в-осени, на світанку,

Я бачив тебе і весняної ночи,

Я забачив тебе теж і в серці своїм, о чужинко!

До неба просторів я дослухався,

Спів твій тоді я почув, я почув,

І життя тобі я віддав, о чужинко!

Наблукавшись по світі, сиджу я

Ось наостанці в країні новій.

Я гостем до тебе вертаюсь, чужинко!

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

На березі край світового океану

Зійшлися діти.

Над ними неосяжнеє склепіння неба нерухоме,

Блакитною водою піняться, танцюють хвилі,

На березі тремтить великий гомін:

Зійшлися діти.

Собі будівлі роблять із каміння,

Мушлями граються,

Із листу човники собі будують за забаву

Та граючись пускають їх в блакитную безодню,

Жартуючи руками хлюпають по хвилях.

Зійшлися діти.

Пірнати або плавати не вміють діти

І навіть закидать мереж вони не вміють.

Норець уміє добре діставати перли,

Купець возити крам свій кораблем.

А діти тільки камінці збирають,

Зібравши, потім знову розкидають,

Але мережі закидать вони не знають.

А океан все підіймається, сміється та шумує,

І посміхається прибій морській, мов сяє,

А хвилі дітям все виспівують пісень,

Що смерть віщують,

Як матері, що діток колисають.

З дітьми укупі море грається, жартує,

Але прибій морський їм усміх посилає.

На березі край світового океану

Зійшлися діти;

Лютує буря під склепінням неба

І гинуть кораблі в безодні моря,

І смерти вістуни усюди бродять.

А діти граються та граються.

На березі край світового океану

Зійшлися діти на велику зустріч.

Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах та Україні.

- Робота перебуває в суспільному надбанні в Сполучених Штатах, тому що вона опублікована до 1 січня 1929 року.

- Ця робота перебуває в суспільному надбанні в Україні, де авторське право діє протягом життя автора плюс 70 років.

- Автор помер у 1939 році, тому ця робота є в суспільному надбанні в тих країнах, де авторське право діє протягом життя автора плюс 80 років чи менше. Ця робота може бути в суспільному надбанні також у країнах з довшим терміном дії авторського права, якщо вони застосовують правило коротшого терміну для іноземних робіт.

Ніч зійшла і озирає всюди все чарівним зором,

Придягла усі оздоби.

Вічна заповняє простір по долинах та по горах,

Пітьму зірками зганяє.

Наближаючись богиня геть сестру Зорю загнала.

Хай від неї морок згине!

Нашою будь з тої хвилі, як зібралися ми спати,

Буцім птаство на деревцях.

Всі оселі в ній поснули, всі пташки і всі тварини

І орли, лишивши здобич.

Злодія жени далеко, Ноче, вовка та вовчицю!

Дай нам переночувати гарно!

Пітьма нас перемагає і закутує нас морок,

Але Зоря своє візьме.

Мов корови, це послав я, вибирай же, донько Неба!

Гімн собі, як на змаганні.

Лісовичко, лісовичко!

Заховалась ти в лісочку.

Шляху до села не найдеш?

Жах тебе перемагає?

Як цвіркун в гаю озветься

Та цікади зацвіркочуть,

То, немов звук ніжний віни,

Лісовичку вихваляє

Тут ніби корови паслись…

Ось будинок я вже бачу!

Ось під вечір лісовичка

Подає скрипіння возу.

От мов хтось коровок кличе,

Хтось тут дерева рубає,

Хтось увечорі в лісочку

Ніби пробі! пробі! кличе

Лісовичка не нашкодить,

І ніхто не нападає.

Ягідок солодких ззівши,

Відпочинь собі, як хочеш!

Запашну та духовиту,

Що без труду поживляє,

Всім створінням рідну мати

Вихвалив я лісовичку.

До Вітру.

X, 186.

Вітре! Дхни на серце наше

Тихим, дивним лікуванням!

Нашому життю дай визвіл!

Ти нам батько рідний, Вітре,

Ти нам приятель, ти брат нам!

Дай нам сили, щоби жити!

Вітре! Там в твоїй домівці

Є великий скарб безсмертя:

Дай нам звідти, щоб прожити!

Космогонія.

X, 129.

Буття чи Небуття тоді не було.

Повітря не було, склепіння неба.

Що рухалось? Де? Що захищало?

Була вода? Глибокая безодня?

І смерти не було, безсмертя також,

Між днем і ніччю не було відміни.

Те дихало саме, одне, без вітру.

І крім того більш не було нічого.

Пітьма була колись пітьмою вкрита,

Цей всесвіт ввесь був океан безсвітній.

Зародок той, що Хаосом був вкритий,

Один від сили спеки народився.

Любов спочатку виникла від нього,

Що стала першим для думок насінням.

Звязок між Сущим і Несущим розшукали,

Слідкуючи думками в серці, мудрі.

Думок тих промінь наскрізь простягнувся,

Що на горі було? І що зі споду?

Там сім'яносці, тут же їх сприймання:

Долі зусилля, зверха поривання.

І хто це зна, і хто про те повіда?

Звідкіль цей всесвіт народивсь та виник?

Боги пізніш від нього народились?

І як воно втворилося, хто знає?

Творіння це звідкіль воно втворилось?

Чи створено його було, чи інше?

Його дозорець, що на вищім небі

Той певно зна, чи може й він не знає?

About this digital edition

This e-book comes from the online library Wikisource[1]. This multilingual digital library, built by volunteers, is committed to developing a free accessible collection of publications of every kind: novels, poems, magazines, letters...

We distribute our books for free, starting from works not copyrighted or published under a free license. You are free to use our e-books for any purpose (including commercial exploitation), under the terms of the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported[2] license or, at your choice, those of the GNU FDL[3].

Wikisource is constantly looking for new members. During the realization of this book, it's possible that we made some errors. You can report them at this page[4].

The following users contributed to this book:

- Arxivist

- Madvin

- Leh Palych

- Rocket000

- Boris23

- KABALINI

- Bromskloss

- Tene~commonswiki

- AzaToth

- Bender235

- PatríciaR

1. ↑ https://wikisource.org

2. ↑ https://www.creativecommons.org/licenses/by-sa/3.0

3. ↑ https://www.gnu.org/copyleft/fdl.html

4. ↑ https://wikisource.org/wiki/Wikisource:Scriptorium

Table of Contents

Титульна сторінка

8 віршів. Ріґ-Веда. 4 гімни

Рабіндранат Тагор. «Коли на заклик твій не відкликається ніхто...»

Рабіндранат Тагор. «Благання і обряди, молитви, поклони...»

Рабіндранат Тагор. «Ось на ланах рижових промінь соняшний і тіні...»

Рабіндранат Тагор. «Зроби мене твоєю віною і обійми мене!...»

Рабіндранат Тагор. «Коли минає день, птахи вже не співають...»

Рабіндранат Тагор. «В гаю моєї молодости заспівала пташка...»

Рабіндранат Тагор. «Ти мені знана, ти мені знана, чужинко!...»

Рабіндранат Тагор. «На березі край світового океану...»

Ріґ-Веда. До Ночи. X. 127

Ріґ-Веда. До лісової феї. X. 146

Ріґ-Веда. До Вітру. X. 186

Ріґ-Веда. Космогонія. X. 129

Опис